ADVARSEL! ... - Denne Digital Versatile DisC må kun benyttes til privat brug. Samtlige rettigheder til program- indholdet (inkl. Lydspor) indehaves af ophavsrettens indehaver.
Uautoriseret kopiering, redigering, forevisning, udlejning, ombytning, udlån, offentlig fremvisning og enhver form for transmission af denne Digital Versatile DisC eller dele heraf er forbudt. Overtrædelse af dette forbud er strafbart og medfører retsforfølgelse og pådragelse af erstatningsansvar.
Der har aldrig været mytteri om bord på et skib i USA's flåde.
Sandheden i denne film ligger ikke i begivenhederne, den beskriver, -
- men i måden, hvorpå nogle få mænd imødegår deres livs krise.
Tidspunktet: Den Anden Verdenskrig...
...så i dag er De fuldt uddannede løjtnanter.
For tre måneder siden kom De fra hele landet og fra alskens erhverv.
Fra mark og fabrik, kontor og college.
Hver og en vidste, hvad kampen gjaldt.
Hver og en vidste, at amerikansk livsmåde må forsvares... med livet.
Herfra må Deres uddannelse fortsætte i krigens mere krævende skole.
Som løjtnant i USA's flåde -
- står De til søs for at kæmpe i historiens voldsomste konflikt.
Vi amerikanere er sikre på, at De vil tjene landet og flåden med ære.
Held og lykke og god jagt.
Willie! Her!
- Hvor er jeg stolt af dig. - Tillykke, Willie.
Din mor siger til, hvis flåden ikke udnytter dine evner fuldt ud.
Så kan jeg måske skaffe dig noget et andet sted.
Held og lykke.
Jeg må nok undvære dit selskab i aften. Der skal festes lidt...
Jamen, det er jo til ære for dig.
Dine venner tilgiver dig sikkert. Du kan ringe hjemmefra.
Vi ses klokken ti.
May...
- Hvor sang du vidunderligt. - Tænk, at din mor gav slip på dig.
Jeg var nødt til at være sammen med hende. Jeg burde have sagt det.
- Skaf en drink. Så kan vi skændes. - Leo, to whisky med vand, tak.
Lad os ikke ødelægge aftenen. Jeg har kun et par dage tilbage.
- Jeg rejser på søndag. - Hvad skulle jeg have følt?
Du lod mig bare stå der. Hvorfor måtte jeg ikke hilse på din mor?
- Hver ting til sin tid. - Sikkert.
Skål for den vigtigste kvinde i dit liv... din mor.
- Hold op, May. - Undskyld, Willie.
Jeg ville ikke ødelægge din aften. Jeg bliver nok bare let såret.
Hvad skal vi lave for at fejre det?
Vi kan tage på Fairmont... Men vi behøver ikke at gå på natklub.
- Og hvad skal det betyde? - Jeg har kun to døgn...
- Lad være, Willie. - Jeg elsker dig, May.
Godt. Vil du gifte dig med mig?
Hvis vi havde bedre tid...
Jeg forventede det heller ikke.
Jeg havde glemt, hvem jeg er. Bare en natklubsangerinde.
Men jeg vil ikke være med til det længere. Det er slut.
- Held og lykke, mr. Keith. - Tak, George.
Farvel, mor.
Send et telegram fra Pearl Harbor. Dit skib har jo været meget i kamp.
Har du nok lommepenge? Du må hellere få 100 dollars ekstra med.
- Nu må du ikke græde, mor. - Du er den eneste, jeg har.
Pas nu på. Du må ikke melde dig frivilligt eller gøre noget farligt.
Det skal jeg nok lade være med. Farvel.
Anmoder om tilladelse til at komme om bord.
- Caine er et smukt skib. - Caine er, hvad hun er.
Denne vej, Keith.
Pas på al den entusiasme.
- Undskyld. Jeg snublede. - Det er løjtnant Keefer.
Her er Deres ordrer. Den slags, der gør civilister til hjerneløse mænd.
- Jeg beklager at måtte gøre det. - Giv plads til dame med barn.
Meatball og Horrible, tag jer af mr. Keiths grej.
Det er næstkommanderende, Steve Maryk.
Steve er den, der får tingene gjort.
Kom, lad os hilse på kaptajnen.
- Pas på fødderne, sir! - Kom, Keith.
Det er en fejl at skrabe rusten af. Det er den, der holder vandet ude.
- Hvad vil De? - Han er kommet, sir.
- Kom med ham. - Denne vej, Keith.
Kaptajn DeVriess, her er løjtnant Keith.
Må jeg se Deres ordrer og papirer, eller er det militære hemmeligheder?
Undskyld, sir.
Princeton, 1941...
Blandt de bedste fem procent på kadetskolen...
Det er jo en ret så god baggrund og ret så gode papirer.
- Er en minestryger en skuffelse? - Oprigtig talt: Ja, sir.
- De havde tænkt Dem et slagskib? - Jeg håbede da...
Jeg håber bare, at De er dygtig nok til Caine.
- Jeg vil gøre mit bedste. - Caine er en ramponeret øse.
Efter 11 l2 år i kamp bruger vi hele døgnet på at holde sammen på hende.
De forstår det næppe, men nu er De altså i skrammel-flåden.
Steve, tal med Keefer i kommunikationscentret -
- og bed ham vise Princeton-tigeren og den anden nye rundt på skibet.
Og Keith...
Tag det ikke så tungt. Krig er helvede.
- Løjtnant Keith. Løjtnant Harding. - Må jeg kondolere?
Lad os komme i gang. USS Caine er en minestryger.
De her paravaner holder kablerne på begge sider af skibet.
Kablet saver minernes forankringskabler over.
Vi har gjort kamptjeneste i 11 l2 år og har aldrig strøget én mine.
Skibet er konstrueret af genier til at blive ført af idioter.
Og maskinrummet. Det kan passes af en flok veltrænede aber.
99% af det, vi laver, er ren rutine. Kun 1% kræver intelligens.
- Det var det. Flere spørgsmål? - Ja. Hvor overgiver vi os?
- Så nemt er det ikke. - De kan ikke lide flåden, vel?
Så mangler vi kun en ting: Bestig masten.
Hvorfor det?
En rundvisning går fra køl til fortop. Dét der er fortoppen.
Jeg holder af min kone og mit barn. Jeg ser dem næppe nogensinde igen.
Udmærket!
Det er da godt, han er tilfreds.
Jeg skal desværre kaste op.
Jeg kan ikke tåle højder. Arme sømænd.
- Det er min eneste kasket. - Jeg har to mere.
Det er pokkers venligt af dig.
Hvad nøler I for? Der er frokost.
- Undskyld, sir. - Helt i orden.
Nu har De jo set nærmere på Caine. Synes De så bedre om hende?
- Rundturen var interessant. - Er skibet Dem for rodet?
Spørgsmålet er: Er det her rod et skib?
Pænt af Dem at slutte Dem til os. Jeg troede ikke, De havde tid.
Selv den største litterære kunstner bliver sulten.
Find en stol, Tom, og kast nogle perler for svinene.
Nogen må jo beskytte disse ivrige ynglinge mod kaptajnens chikanerier.
Jeg chikanerer ingen. Det er blot min en enmands-forhørsdomstol.
Jeg prøver at finde ud af, om løjtnant Keith vil blive om bord.
Man kan ikke flygte fra Caine. Vi bøder alle -
- på et udstødt skib bemandet med udstødte og opkaldt efter en.
- Så er vi der igen. - Jeg fastslår bare en kendsgerning.
Han har ret. Jeg har i to år prøvet at blive forflyttet, men uden held.
Men jeg har jo heller ikke indflydelse som løjtnant Keith.
Ikke forstået, sir.
Jeg fik den her melding fra Admiral Ward for en time siden.
"Anmoder om, at løjtnant Willis Keith forflyttes til min stab."
"Forstår naturligvis, at USS Caines behov går forud for alt andet."
- Det kender jeg intet til, sir. - Det kan jo være et tilfælde.
Eller også trækker nogen i trådene.
Nå, Keith, skal det være Admiralens stab eller Caines helvede?
- Det ved jeg ikke. - Ønsker De at kæmpe?
- Han skal ikke beslutte sig her. - Det kan en god officer altid.
- Vi har ikke ubegrænset tid. - Tja, sir...
- Jeg bliver om bord, sir. - Så er dét afgjort.
Det kommer du til at fortryde.
Sir, japanske fly til styrbord. Forude 20 grader.
Kan De se dem?
Hvis krigen varer ti år, vil De kunne lære at skelne måger fra fly.
Indtag positioner til minestrygningsøvelse.
Strygegrej ud.
Bagbords paravane nede.
- Det var under al kritik. - Klar til at sætte styrbords log.
Hal strygegrej ind.
Fart på. Jones haler ind på os.
- Stands maskinerne. Skaf en line. - Vandet vrimler med hajer.
- Hold linen. - Javel, sir.
Mr. Keith, den her melding er lige kommet.
Jeg tager mig af det.
Hal ind!
Før linen fri langs siden.
Flåde hentet ind.
Jones har aldrig kunnet slå os.
Sådan noget juks. Det gik tre minutter hurtigere ved Guadalcanal.
De må elske den mand, siden De gør alt det for ham.
Se at blive tør, Keith.
- Er det dig, Willie? - Ja.
Har du ikke gået på Princeton? Du må godt læse lidt af min roman.
- Din vurdering kan få betydning. - Tak.
Horrible, se at få samlet de appelsinskræller op.
Meatball, et grin mere, så vanker der.
Kære Willie, jeg har tusinder af gange sagt til mig selv, -
- at jeg ikke skulle besvare dine breve...
Løjtnant Keith til kaptajnens lukaf. Hurtigt.
De der grønskollinger tror altid, at de er femstjernede admiraler.
Kom ind.
For tre dage siden modtog skibet her en beredskabsordre.
- Smitty siger, han gav Dem den. - Javel, sir. Jeg glemte den.
- Afkodede De meldingen? - Nej, sir.
- Det var ufattelig dumt... - Jeg fik det gjort for Dem.
- Det var det hele, Smitty. - Javel, sir.
Keith...
Ved De, hvor alvorligt det er at forlægge en beredskabsordre?
Det ved De næppe.
På grund af Dem har vi måske undladt at udføre en opgave.
De ved forhåbentlig, at jeg har det fulde ansvar for sådan en fejl.
Det ved jeg, sir.
Jeg har udfyldt egnetheds-rapporter her til morgen.
- Hvordan mon dette påvirker Deres? - Enhver kan begå fejl, sir.
Der er fejl, og der er fejl. I flåden er fejlmargenen lille.
Der kan gå for mange liv tabt og ske for mange skader.
Værsgo. Læs det.
"Løjtnant Keith synes at være en forholdsvis begavet ung mand."
"Han kan måske blive en kompetent officer, når han har overvundet...
...sin skødesløse holdning til sine pligter."
- Er det uretfærdigt? - Med forlov, sir...
Jeg begik en fejl, men forstår ikke, hvorfor jeg skal stemples for den.
Caine er et slapt skib. Besætningen ligner sørøvere, og dækket roder.
Jeg går ud fra, at De også stærkt misbilliger mig.
- Spyt bare ud. - Jeg er ikke den, der skal dømme.
Men min opfattelse af en kaptajn adskiller sig fra Deres.
Det har jeg noteret mig. Og siden De nu er så bitter, -
- vil indholdet af denne melding måske gør Dem glad igen.
Som De kan se, fratræder jeg min kommando.
I næste uge har De en ny chef.
Kaptajnløjtnant Philip F. Queeg. Har De det så bedre?
- Bestemt, sir. - Godt. Det var det hele, Keith.
"Lfølge Flådens Personel-sektion, -
- ordre nummmer 016021 af november 1943, -
- skal De melde Dem til og afløse øverste officer på USS Caine."
Underskrevet "Louis Whitfield, kontreadmiral, sektionschef".
Jeg afløser Dem hermed, sir.
Stående ordrer forbliver uændrede. Lad besætningen træde af.
- Held og lykke, kaptajn. - Mange tak.
Træd af.
Jeg kan blive et par dage, til De har vænnet Dem til forholdene.
Det er ikke nødvendigt. Vi fører jo alle skib på hver sin måde.
Det her skib er mat. Hun burde smeltes om til barberblade.
Besætningen er også træt. Men hver eneste mand er god nok.
- Det forstår jeg. - Det håber jeg, De gør.
Hun er Deres, kaptajn.
Alle ret!
Anmoder om tilladelse til at forlade skibet.
- Hvad er der, Meatball? - Ikke noget sir.
Nogle har skillinget sammen og...
Hvis idé er det?
- Det er imod flådens regulativer. - Dem tager De da ikke højtideligt.
Det er problemet. Jeg har været for længe om bord på Caine.
Kom nu på bølgelængde med den nye skipper, så skal det nok gå.
- Jeg forlader skibet. - Javel, sir.
Der kan man bare se. Nogen har ladet et ur ligge og flyde.
Jeg kan da godt bruge en souvenir. Og det ser da ikke så ringe ud.
- Hvad er klokken? - 1100, sir.
Jeg sætter det til 1030, så det går en halv time for langsomt -
- til minde om Caines besætning af kluddermikler.
Fortsæt.
Hvorfor hænger alle med hovederne?
Uanset hvad folk siger, så tror jeg stadig, at du en dag bliver officer.
Kaptajn Queeg indkalder samtlige officerer til møde klokken 1300.
Vi skal jo være skibsfæller længe, så vi bør lære hinanden at kende.
Jeg har fået visse indtryk, og De er nok nysgerrige med hensyn til mig.
Min baggrund er enkel. Jeg er blot endnu en flådeofficer.
Jeg har haft syv hårde år i Atlanten.
De sidste to var interessante.
Jeg troede, ubådene jagtede mig personligt... Nå, lad os se på det.
Jeg går efter bogen. Jeg mener, at alt, der står der, har et formål.
Her om bord kommer tingene til at ske efter bogen.
Afvig fra den, og jeg vil imødegå Dem trods alle argumenter.
Jeg taber ikke diskussioner om bord. Det er det rare ved at være chef.
Husk venligst, at om bord på mit skib er kun det bedste normen.
Det forventelige er under normen, og det under normen eksisterer ikke.
Nu, hvor jeg har meldt klart ud, får De lejlighed til at gøre det samme.
Det er længe siden, at besætningen har gjort noget efter bogen.
Der er fire måder at gøre tingene på om bord på mit skib.
Den rigtige, den forkerte, flådens og min.
Gør man det på min, skal det nok gå.
Godt. Var der andet?
Kom ind.
Undskyld, jeg afbryder. Der er er en officiel meddelelse.
Tak.
Lige et øjeblik.
- Navn og rang? - Urban. Mat.
- Udmærket. Træd af. - Javel, sir.
Bemærkede d'herrer noget mærkeligt ved Urban?
En løsthængende skjorte passer nok til en afrydder i en restaurant, -
- men ikke til en matros i flåden. Det er dén slags, vi skal observere.
- Hvem er velfærdsofficer? - Der er ingen.
- Hvem er yngste løjtnant? - Keith, sir.
Mr. Ketih, De er velfærdsofficer fra nu af.
Sørg for, at samtlige har deres skjorte stoppet inden for bukserne.
Hvis jeg ser flere flagrende skjorteskøder, -
- så ve sømanden, vagthavende og velfærdsofficeren. Jeg spøger ikke.
Vi skal sejle til område X-Ray kl. 0800 i morgen for at slæbe mål.
Enkelt sagt: Caine skal blive flådens bedste målslæbe-fartøj.
Det var det hele, mine herrer.
Alle skal være reglementeret klippet og glatbarberede klokken 2400.
Javel, sir.
- Han er da flådens mand. - Ja... Det var kaptajn Bligh også.
Giv agt!
Skibene begynder at skyde kl. 1000. Observatører går til agterdækket.
Skud. For kort. 200.
100. 250.
Fuldtræffer. Over. 100. 250.
For kort. 100. Over. 150. 200
Løjtnant Keith skal straks melde sig på broen.
Har De en forklaring på den sømands udseende?
De hørte min ordre. Få den skjorte på plads.
- Kaptajnen vil ikke have det. - Nej. De skulle selv se svineriet.
- Gwendolyn, Tarzan her. - Tarzan, det er Gwendolyn.
Afslut øvelse og sejl tilbage. Godt klaret. Slut.
Forstået. Tak, sir.
Vi skal tilbage. Hold roret til styrbord.
Nå, mr. Keith, har De eller har De ikke en forklaring på dette?
Jeg bad ikke om et alibi. Mine ordrer må jo betyde meget lidt.
- Jeg har gjort mit bedste, sir. - Og det er højst ineffektivt.
Hvad er der i vejen med den gamle? Vi sejler i rundkreds.
- Kaptajn... - Lad være med at afbryde.
Et ord til, og du bliver indberettet.
- De var jo ansvarshavende officer. - Der er græsner for, hvad man kan.
Deres pligtansvar er lige så stort, som mit ansvar er for dette skib.
Og én ting mere, min herre: Krig er et 24-timers job.
Ikke mere romanskriveri om bord på Caine.
Mr. Keith og mr. Keefer, De afleverer en rapport, der forklarer:
A. Hvorfor den skjorte hang udenfor. B. Hvorfor De ikke adlød min ordre.
Meatball, ser jeg forkert, eller sejler vi tilbage over slæbelinen?
Det er umuligt. Men det sker faktisk.
Vi krydser slæbelinen. Du må sige det til ham igen.
Hvad sker der? Hvad foregår der?
Hvad laver målet der?
Hvad laver du? Idiot! Stands maskinerne.
- Vi er sejlet over slæbelinjen. - Hvem siger, vi har gjort det?
- Vi har kappet målet af. - Nej. Kablet må have været defekt.
Vi kan næppe drages til ansvar for at have modtaget defekte kabler.
Det tager en halv time at bjærge.
Nej. Så bliver vi sidste skib i havn. Ellers tak.
Vi skal ikke besvare spørgsmål om noget, vi er uden skyld i.
- Hal kablet ind. - Javel, sir.
Mr. Keefer, send følgende melding:
"Defekt slæbekabel efterladt i sydvestlige del af X-Ray."
"Mål driver og er til fare for skibsfarten."
"Foreslår, det tages på slæb, tages op eller ødelægges."
Det går aldrig godt.
Lad det gå hjemad. Alle maskiner fuld kraft frem.
De ser bekymret ud, Willie.
En mands skjorte er en detalje, men store ting består af detaljer.
Husk, at en hestesko blev tabt på grund af et søm, og så hele slaget.
En kaptajns arbejde er ensomt. Han bliver nemt misforstået.
Glem, at jeg skældte ud. Det gavnede moralen hos alle.
Javel, sir.
Se, hvad der er kommet. Vi skal hjem til San Francisco.
Takket være kaptajn Queeg. Han er rigtig i fedtefadet.
- Flåden godtager ikke den historie. - Sender de os tilbage bare for det?
"Ved anløb skal chefen for USS Caine -
- ufortøvet melde sig hos chefen for Flådestyrke Vest."
Vores kaptajn skal koges i olie. Og du kommmer til at se din kæreste.
Willie!
- Willie, skat. - Mor.
- Sikke en overraskelse. - Troede du, jeg holdt mig væk?
Mor, du skal hilse på en god ven, May Wynn.
Det glæder mig altid at hilse på Willies venner.
Tak.
Hallo? May? Selvfølgelig. Jeg kommer nu.
Så er jeg klar til at tage af sted. Det er bare en weekend i Yosemite.
- En sømand skal kunne slappe af. - Skal miss Wynn med?
Ja, hun skal.
- Du må føle stærkt for hende. - Ja. Jeg holder meget af hende.
- Du må også have en rar weekend. - Er du forelsket i hende?
Det ved jeg ikke, men jeg har savnet hende hvert minut.
Hun er bestemt smuk, men du ved jo intet om hende.
- Du har ikke mødt hendes forældre. - Det kommer nok en dag.
For din egen skyld må du love mig ikke at gøre noget overilet.
- Det lover jeg dig. - Mener du det?
Farvel, mor.
Tag det roligt, May. Sådan, ja.
- Hvordan er det? - Som en ny sang. Skøn og truende.
Det var pænt af din mor at lade dig tage med.
- Det bestemte hun ikke. - Jaså...
- Krigen har påvirket dig. - Har den?
Jeg har savnet dig mere, end jeg havde tænkt mig.
Lad ilden falde!
Det er jo det rene paradis.
- Willie, folk kigger. - Lad dem.
Du har forandret dig. Indimellem tænker jeg, at nu har vi chancen.
- Det er ved at blive sent. - Meget sent.
Jeg venter, tak.
Undskyld, jeg kommer for sent. Jeg sover normalt ikke uden vækkeur.
- Sikke en dag. Har du bestilt? - Ikke endnu.
- Orangejuice og kaffe, tak. - Også til mig.
Hvor vil jeg gerne gå en lang tur. Klatre op til bjergtoppen dér.
- Hvad er der i vejen? - Jeg funderer bare.
Der er noget galt. Jeg troede, du ville være glad.
Vil du tilbringe resten af livet sammen med et uhyre som mig?
- Hvad er nu det? - Jeg vil giftes.
- Vil du virkelig gerne det? - Ja! Se ikke sådan på mig.
Du skal ikke gifte dig med mig af medlidenhed og anstændighed.
Jeg elsker dig og vil giftes med dig. Ja eller nej?
- Nej. - Hvorfor ikke?
Din mor vil ikke godtage det.
- Vel vil hun det. - Nej. Og så bliver du ulykkelig.
Jeg bliver ikke ulykkelig. Jeg elsker dig.
Det gør du måske... virkelig.
Men et ægteskab skal være noget, vi går ind for. Ikke andre.
Det er meget at bede om, May.
Det er rigtigt.
Græd, Willie. Det kommer jeg i al fald til.
30 sekunder til, og du havde været ulovligt fraværende.
- Jeg har lige modtaget telegrammet. - Og kunne ikke forlade din pige?
- Noget nyt om Queeg? - Gør klar til at kaste los.
Vi har vel ikke bragt Dem i forlegenhed, mr. Keith?
Du tog fejl. Han er her stadig.
Min fejl er intet sammenlignet med den, flåden begår.
Som De formentlig ved, tog vi til San Francisco for at få en ny radar.
Men visse misvisende rapporter er blevet sendt til flådestyrkens chef.
Han kom derfor i tvivl om, hvorvidt Caine kan siges at være kampdygtig.
Jeg sagde, han ikke kunne forvente Caine klar i løbet af nul komma fem.
Fremover skal der ikke herske tvivl blandt officerer og mandskab.
- Jeg fik røgen i den gale hals. - Det her er en vigtig kommando.
Flåden venter bare på, at jeg begår en fejl, men det sker ikke.
Og det var så det.
Mine herrer, jeg har gode nyheder.
Vi er på vej til krigens hidtil største invasion.
Jeg spøger ikke. Så lad os ranke ryggen og vise, hvad vi kan.
TIL DMS CAINE. SLUT DEM TIL INVASIONSSTYRKE I OMRÅDE JACOB.
DE SKAL ESKORTERE FØRSTE BØLGE AF LANDGANGSFARTØJER -
- TIL 1000 METER FRA KYSTEN.
Alle mand i kampmundering.
Vi skræmmer bare japanerne ihjel.
Indstil skydningen.
Indtag poster. Mr. Keith, De styrer forløbet.
Der er gruppen, vi skal ledsage.
Kom over på kurs 045. Alle maskiner fuld kraft fremad.
Vi sejler bådene ned. Hvor er kaptajnen?
- På brovingen. - Hvorfor lader han dig føre skibet?
Alle maskiner, stop.
Både, ohøj!
- Hvad sker der? Hvem råber op? - Vi var ved sejle forbi dem.
- Hvad er afstanden til stranden? - Cirka tre miles.
Steve, De tager kommandoen. Fuld fart fremad.
Vi fortsætter. Følg efter os. Held og lykke.
Venstre tangent: 006.
- Mærke: 084. - Afstand: 5000.
Vi er for langt fremme. Alle maskiner, bak en tredjedel.
Venstre tangent: 350.
- Mærke: 116. - Afstand: 4000.
Hvorfor sagtner vi farten? Kast en markør, hvis de sakker agterud.
Vi er for tæt på. Vil De løbe os på grund?
- Der er 1500 meter igen. - 1500? De er sindssyg.
Jeg kan læse instrumenter så godt som nogen anden.
Vi er omkring 1000 meter fra stranden nu.
Ror til bagbord helt over. Alle maskiner, fuld kraft frem.
- Kast en farvemarkør ud. - Agterskib, kast en farvemarkør.
- Vi kan ikke forlade soldaterne... - Jeg overtager kommandoen.
- Stikker han af? - Du skal ikke opsøge balladen.
- Hvad synes du om ham nu? - Det ved jeg ikke.
- Der må jo være en grund til det. - Ja, du kan tro, der er en grund.
Jeg har løbemave-blues den dumme løbemave-blues
Når nogen fyrer et skud så er jeg løbet ud
for jeg har løbemave-blues den gamle løbemave-blues
løbemave-blues...
- Vi må hellere dæmpe os. - Bare rolig.
Det er på tide, du ikke er så benovet over forældre og kaptajner.
- Tak, far. - Syng mere.
Jeg har løbemave-blues fra mit hoved til min hæl
du skulle se stærke mænd vige hvis han ser et par skjorteflige...
- Hold op med det. - Jeg troede, det ville more dig.
Det er om en, hvis mangel på charme kun overgås af hans mangel på mod.
Det er ikke sjovt. Find noget andet at synge om.
- Løbemave burde da være smigret. - Det navn vil jeg ikke høre igen.
- Kaptajnen har indkaldt til møde. - Og han spøger ikke.
De skal ikke rejse Dem. Jeg har det ikke godt, så det varer ikke længe.
Det var det hele.
Jeg ved, at nogle af Dem måske er lidt bange for mig.
Så frygtelig er jeg ikke. Jeg har både kone, barn og hund.
De holder endda af mig. Hunden synes ikke engang, jeg er et uhyre.
Der skete visse ting i dag.
Det er ensomt at være chef og ikke nemt at tage beslutninger.
Nu og da har en kaptajn brug for hjælp, for opbyggelig loyalitet.
Et skib er som en familie. Alle har deres ideer om ret og uret, -
- men vi er nødt til at yde et bidrag til det fælles bedste.
Hvis der blot var en måde, så vi kunne hjælpe hinanden.
Hvis De ønsker at sige noget, lytter jeg meget gerne.
Det var, hvad jeg havde at sige. Jeg håber, De har taget det til Dem.
De skal ikke rejse Dem.
Painter, send flere aspiriner op. Min hovedpine er blevet værre.
Javel, sir.
Dette er, hvad man i litteraturen kalder en "sigende pause".
Dette skib er opkaldt efter Arthur Caine, USA's flåde, -
- der døde af de sår, han fik i kamp.
Vi må jo skrive til Walter Winchell.
- Jeg havde næsten ondt af ham. - Bliv nu ikke sentimental, Willie.
Jeg synes, det var en god tale.
Det var tæt på en undskyldning. Vi kunne godt have støttet ham.
Hvordan? Han blev bange, første gang vi kom i kamp.
Du vidste intet om DeVriess og ved endnu mindre om Queeg.
Han er træt og hans nerver flossede.
En mand har før tabt hovedet efter det, Queeg har været igennem.
Det lyder smukt, men holder ikke.
Har tanken nogensinde strejfet dig, at kaptajnen er ude af balance?
Jeg kender til abnorm adfærd.
Queeg viser tegn på akut paranoia. Han kan knække når som helst.
- Gå udenfor. - Jeg vil godt blive.
- Lad ham. Han har læst psykologi. - Du leger med ilden, Tom.
Manden er en freudiansk godbid. Det vrimler med indikationer.
De små kugler, de forslidte fraser, flakkende øjne, evig migræne, -
- skjorteskøder og så: "Jeg er fej, men min hund kan lide mig."
- Der er noget i det, Tom siger. - Du blander dig udenom.
Ja, han får migræne og ruller kugler og gør andet skørt, og hvad så?
Du plejede at stå op før reveillen for at grifle.
Enhver har en eller anden fiks idé.
Du stikker dig selv blår i øjnene.
Går du med til flådens cheflæge og gentager, hvad du har sagt?
- Er du enig i min diagnose? - Ikke, om jeg så forstod den.
Hvorfor skulle jeg gøre det alene? Er du uenig, har jeg ikke en chance.
Lad det hvile. Ikke mere snak om, at kaptajnen er skør.
- Det er som at lege med sprængstof. - Jeg siger, at han er paranoid.
Kan du se bibelen her?
Jeg sværger, at kaptjanen får at vide, hvis du siger mere.
Hertil og ikke længere går venskabet.
MENTALE FORSTYRRELSER
Medicinsk logbog vedrørende kaptajnløjtnant X-ray.
Bogen er påbegyndt, fordi der synes at være mulighed for, -
- at dette skibs chef kan være mentalt forstyrret.
5. marts 1944. Her til aften viste vi som vanlig en western-film.
Stands filmen! Vær venlig at standse filmen!
Alle ret!
- Ingen har omtalt denne film! - De orkede ikke flere westerns...
Dette er overlagt mangel på respekt over for Deres chef.
Meget vel. Ingen forevisninger i 30 dage.
28. maj 1944. Moralen kunne ikke være ringere. Besætningen er vred.
Officererne foregiver blot, at de udfører ordrer.
I dag beordrede kaptajnen fælles sikkerhedsøvelse.
Det er chefen. Mange er ikke iført kampmundering.
De, der ikke er iført hjelm eller vest, mister tre dages landlov.
Jeg har set dig. Hold op med at tage det på!
Notér den mand uden redningsvest. Ham dér ved maskinkanonen.
I tror, I er så smarte, men mig kan I ikke narre.
Få fat i ham den rødhårede.
- Jeg kan ikke se nogen rødhåret. - Idiot!
Chefen her. Nogle tror fejlagtigt, at de kan lave numre med mig.
Men der tager I fejl. Uskyldige og skyldige straffes over én kam.
Al landlov er inddraget i 3 måneder. Jeg vil ikke gøres til grin.
30. juli 1944. I dag modtog vi en gave fra USS Pinkney.
4,5 liter frosne jordbær.
Jeg kontrollerede vagten kl. 0100 og talte da med løjtnant Keith.
Hvordan går det?
Roligt. Kaptajnen er puttet for natten.
- Hold op med det der. - Jeg holdt med dig i begyndelsen.
- Men Caine kan ikke fungere sådan. - Det aner du intet om.
- Jeg er ikke blind. - Godt, godt.
Chefen er i dårlig form, men han skal nok få det bedre.
Kaptajnen ønsker et møde med samtlige officerer straks.
- Klokken 1? Hvad drejer det sig om? - Jordbær.
- Er du vis på, den rummer 4,5 I? - Ja, sir. Det er en fedtdåse.
De undrer Dem nok over, hvorfor jeg har tilkaldt Dem.
Vi fik jo dejlig dessert i aften. Is med frosne jordbær.
For en time siden bad jeg om endnu en portion, men fik kun is.
Der var ikke flere jordbær.
Jeg tror ikke på, at officererne har indtaget 4,5 liter jordbær.
Mr. Maryk, hvor mange portioner is og jordbær fik De?
To, sir.
Whittaker, fordel en skefuld sand for hver portion.
- Mr. Keefer, hvor mange? - Tre.
- Keith? - To, sir.
- Harding? - To, sir.
- Painter? - To, sir.
- Carmody? Jorgensen ...? - To, sir.
- Og koksmaterne fik tre. - Ja. En portion hver, sir.
- Mr. Keith sagde, det var i orden. - Det er korrekt.
Og jeg fik fire.
24 portioner i alt.
Denne skål rummer sand svarende til de jordbær, vi fik her i aften.
Mr. Maryk, sig mig, hvor meget sand der er tilbage.
Omkring en liter. Måske lidt mindre.
Kan nogen forklare, hvorfor der mangler en liter jordbær?
Nogen har utvivlsomt spist dem.
De skal derfor nu efterforske, hvem der står bag dette tyveri.
- Mr. Maryk leder efterforskningen. - De mener vel i morgen, sir?
"Nu" betyder ifølge mit ur ikke i morgen, men klokken 0147.
Jeg forventer en rapport kl. 0800.
Dæmp jer. Lad os få det overstået.
Få fat i opvarterne.
Havde jordbærrene blot været forgiftet, så var problemet løst.
Vi har ikke kunnet erfare yderligere angående de manglende jordbær.
- Det er utilfredsstillende. - Beklager.
Vi har holdt koksmaterne og kokken vågne det meste af natten.
- Vi kunne jo ikke blive ved, sir. - De har intet opnået.
Imens jeg har regnet det hele ud.
Har De tænkt på, at en knægt kan have kopieret nøglen til kølerummet?
- Der er intet tegn på... - Visse ting må man antage.
Da jeg var løjtnant på en krydser i 37, forsvandt der 2,5 kilo ost.
Alle glemte det igen undtagen jeg.
Jeg opdagede, at en havde lavet et voksaftryk af kølerums-nøglen.
Han tilstod, og jeg blev blev rost. Denne situation svarer nøje til det.
Vi kan jo ikke være sikre på, at...
Jeg har en plan. Alle nøgler om bord bliver forsynet med ejerens navn.
Dernæst smider alle tøjet, så vi er sikre på, at vi har alle nøgler.
Og så afprøver vi hver nøgle i hængelåsen.
- Og passer en, har vi også ejeren. - Hvordan kan vi vide, der er en?
- Det siger jeg, der er. - Den kloge fyr kan jo smide den ud.
Det ville han aldrig gøre efter alt besværet med at lave den.
- Og skjuler han den, finder vi den. - Det havde jeg ikke tænkt på.
Kom i sving. Det må da blive lidt sjov at udføre detektivarbejde.
Steve, du må gerne melde mig, men det her går altså for vidt.
Queeg er paranoid. Kan du ikke se, hvad det er, han gør?
Han genopliver sin karrieres store triumf: Oste-sagen.
Han vil vise, at han stadig er den ivrige løjtnant. Der er ingen nøgle.
- Hvad med jordbærrene? - Har det nogen betydning?
Ville nogen anden end en gal mand tage sig af det?
Steve, kender du artikel 184 i flådens regulativ?
En smule.
Hør så her. Om bord på Caine bør det være pligtlæsning. Artikel 184:
"Der kan opstå særlige forhold, -
- hvorunder en officer bliver nødt til at afsætte sin overordnede."
"Dette må dog aldrig ske uden flådeministeriets godkendelse, -
- undtagen hvor det er umuligt på grund af forsinkelsesfaktoren."
Var jeg dig, ville jeg lære det udenad.
Jeg går op til chefen med dem.
- Fint vejr at smide tøjet i. - Ja. Fint til en lungebetændelse.
- Næste. - Klæd dig bare på, Meatball.
- Skal jeg ikke røntgenfotograferes? - Han har altså slugt den der nøgle.
Hold mund.
- Farvel, venner. - Du flygter vel ikke fra Caine?
- Min kone er alvorligt syg. - Det gør mig ondt.
Hun skal nok klare den. Vi skal nok orientere dig om den store nøglesag.
- Held og lykke, Harding. - Tak, sir.
Hvis jeg afslører noget, lover I så intet at sige, før jeg er i land?
- Hvad er det? - Der er ingen nøgle.
- Hvad? - Hvor ved du det fra?
Messedrengene spiste jordbærrene. Jeg så det.
Jeg holdt mund, fordi jeg ikke ville have, de fik ballade.
Men jeg sagde det til chefen, og han truede mig til ikke at afsløre det.
Så I må ikke sige noget.
Jeg er lykkelig for at komme væk fra den her galeanstalt. Farvel.
Jeg skal nok besøge jeres koner og kærester.
- Nå... - Jeg har tænkt over det, du sagde.
Jeg har tænkt over artikel 184, og jeg må erkende, at du har ret.
Admiral Halsey besøger flåden. Vi opsøger ham efter det her pjat.
- Gerne. - Også du, Willie.
Anmoder om tilladelse til at gå om bord. Vi søger admiral Halsey.
Løjtnant Jones, d'herrer ønsker at tale med admiralen.
Lige et øjeblik, mine herrer.
Det er nok ikke lige tidspunktet at tænke på det, men vi begår en fejl.
- Hvad mener du? - Se der.
Det her er ikke Caine. Det er flåden med rigtige officerer, ikke Queeg.
- Caine er et flydende misfoster. - Hvor vil du hen?
- De vil aldrig tro på os. - Er chefen gal, eller er han ikke?
- Er mine optegnelser ikke rigtige? - Jo, men de rækker ikke.
Alt det der kan tolkes som et forsøg på at gennemføre disciplin.
- Vi ved jo, det ikke er sådan. - Ja. Men det ved Halsey ikke.
- Hvorfor har du ikke sagt det før? - Hvis vi gør det, får vi problemer.
Det betyder ikke så meget for os, som for dig, der vil blive i flåden.
Det kan ødelægge din karriere. Skal de tro, at du er mytterist?
Jeg løber risikoen. Er du bange?
Bange? De er 6 sider af hver risiko og 12 grunde til ikke at løbe den.
Bag mit smilende, veltalende ydre er jeg sitrende rædselsslagen.
- Jeg er for klog til at være modig. - Så er admiral Halsey klar.
- Jeg passer. - Vi har netop ombestemt os.
C- station og anker-deling, gør klar til afsejling.
Gør klar til storm. Træd af.
- Hvad gør vi nu, Steve? - Uden Tom når jeg ingen vegne.
Jeg havde ikke hørt ordet "paranoid", før han sagde det.
- Det er mærkeligt. Tom er ikke fej. - Jeg ved ikke, hvad Tom er... nu.
Skynd Dem tilbage. Der er orkanvarsel, og flåden afsejler.
Tænd lyset.
- Barometeret falder fortsat. - Jeg har set det.
- Vil De tage ballast ind? - Nej.
- Det vil jeg foreslå, at vi gør. - Brændstofrørene skal ikke smadres.
Vi er nødt til at få mere fart på.
Broen til maskinrummet. Det er chefen. Mere kraft på.
Mere kraft på til styrbord. Nødprocedure. Skal vi måske gå ned?
Luk den luge.
- Jeg afløser udkiggen. - Alle ifører sig redningsveste.
Det er vanskeligt at holde hende.
Vi kan næppe holde hende med vinden ind agter.
- Flåden har givet sine ordrer. - Dybdebomberne bør altså sikres.
- De er sikret på mr. Keefers ordre. - Hvorfor har jeg ikke hørt om det?
- Jeg sagde til mr. Keefer... - Ti stille. Notér den mand.
Skaf en ny rorgænger.
- Stillwell er den bedste, sir. - Klap i! Er der ingen, der adlyder?
Kontrolpanel 1 er kortsluttet. De skifter til nummer 2.
Vi falder af til styrbord.
Prøv at bakke på styrbords skrue.
- Sir, bak på styrbords skrue! - Bak på styrbords skrue...
Willie, gå ind i radarrummet og se, om der er skibe i nærheden.
Hvis vi fortsætter med vinden ind agter, ruller vi rundt.
Radaren fungerer ikke. Flåden er ikke i syne.
- Svinger meget hurtigt. - Vi er nødt til at manøvrere!
Flåden har ikke givet ordre om, at vi kan manøvrere frit.
Hvad ved De om flådens ordrer nu?
- Vi er i vanskeligheder. - Nej, vi er ej.
Jeg kan ikke holde rattet.
Kaptajn, bak på styrbords skrue!
Kaptajn!
Hold hårdt til styrbord.
- Ret op. - Ror rettet op.
Kurs 325. Hun kommer langsomt.
Vi går op mod vinden. Støt på 000.
- Flådens kurs er 180. - Vi er i store vanskeligheder.
Hvis De betvivler min ordre igen, bliver De bortvist. Til bagbord.
Stillwell, hold kursen. Willie, notér klokkeslættet.
De er syg. Jeg afløser Dem i henhold til artikel 184.
Hvad mener De? Rorgænger, bagbord 180.
- Hvad skal jeg gøre, mr. Keith? - Jeg sagde styrbord. Tjept!
De afgiver ikke længere ordrer. Jeg har afløst Dem.
- Jeg påtager mig det fulde ansvar. - De er arresteret. Gå nedenunder.
- Bagbord 180. - Til styrbord. Ny kurs, 000.
- Hvad skal jeg gøre? - Mr. Maryk har kommandoen.
Tilkald Deres afløser. De er også arresteret.
Samtlige officerer til broen.
- Hvad sker der? - Jeg har afløst kaptajnen.
Fra nu af giver jeg ordrer, Jeg påtager mig det fulde ansvar.
Mr. Keith har støttet Dem og kommer til at bøde lige så meget.
Hvis d'herrer er fornuftige, så sig, de skal holde op, mens tid er.
Godkender De det? Gør De, mr. Keefer?
- Det kræver ikke hans godkendelse. - De bliver hængt for mytteri.
Alle går tilbage til deres pladser. Hold kurs 000.
- Det er lige derovre. - Tak.
Ja, det er løjtnant Keith.
New York? Tak.
Hallo?
- May? - Jeg har ringet hele dagen.
- Har du det godt? - Ja.
En løjtnant Harding har ringet. Han sagde, du var i vanskeligheder.
Jeg er urolig, Willie. Er din mor der?
- Nej. Onkel Lloyd er blevet syg. - Det er jeg ked af at høre.
Det var dejligt, du ringede.
- May... skat... - Nej, Willie. Lad være.
Sikke en idiot jeg har været.
Jeg kunne have giftet mig med dig på verdens smukkeste sted.
- Jeg vil altid fortryde min tøven. - Lad være.
Det er forbi. Det er fortid.
Du skal vide, at jeg elsker dig, og at jeg aldrig vil glemme dig.
Farvel, Willie. Tak.
Mr. Maryk? Jeg hedder Barney Greenwald.
Goddag. Har De været ude for et uheld?
- Er De vores sagfører? - Jeg er sagfører.
- Det er løjtnant Keith og Keefer. - De er medtiltalt?
- Og De, mr. Keefer? - Jeg holder hans jakke.
- Jeg er en ven af familien. - De er noget pjanket.
Undskyld. Jeg var kommunikations-officer på Caine.
Jeg har læst indberetningen nøje, og det er noget skidt, De har gjort.
- Hvorfor tager De så sagen? - Det har jeg ikke sagt, jeg gør.
Jeg ville første tale med mr. Maryk.
- Find dig en anden sagfører, Steve. - Prøv. Otte andre har sagt nej.
I øjeblikket er der glimrende mulighed for, at De bliver hængt.
Vi svarer på alt, mr. Greenwald.
Hvad er De? Tåbe eller mytterist? Der er ingen tredje mulighed.
- Skulle jeg lade skibet gå ned? - Der gik faktisk tre tabt.
Og 194 holdt sig flydende, uden at næstkommanderende tog over.
- Vi havde intet valg. - Tåbe, måske. Men ikke mytterist.
Han bør belønnes. En paranoid chef brød sammen, og han reddede skibet.
Flåden har tre psykiatere, der vil bevidne, at Queeg var helt normal.
Paranoikere er kloge. De balancerer mellem normalitet og vanvid.
Er De psykiater?
Nej, forfatter. Og dermed bedømmer jeg menneskers adfærd.
Og De var den første, der bemærkede tegnene på psykose?
- Ja. - Og det forklarede De mr. Maryk?
- Jeg talte om det, ja. - Det er interessant.
- Vil De gentage det som vidne? - Ja, hvorfor ikke?
Mr. Keefer, De burde læse artikel 186 i flådens regulativ.
"Den, der afsætter sin overordnede, eller tilskynder til dette, -
- må sammen med andre, der tilskynder til en sådan handling, -
- bære ansvaret for og retfærdiggøre handlingen."
De blander tingene sammen. Jeg står ikke tiltalt.
En skam, vi ikke kan udnytte Deres viden. De stillede jo diagnosen.
Ja...
Luften er ved at blive lidt tung. Jeg venter i forhallen.
Tom havde intet med det at gøre. Ingen sagde, hvad jeg skulle gøre.
- Sikkert... - Vil De tage sagen?
Jeg vil langt hellere være anklager.
Det kan jeg dårligt bebrejde Dem.
- Jeg tager den. - Hvad er vores påstand?
- Deres sag afhænger af Maryk. - Hvad er min påstand?
Ikke skyldig, naturligvis. De er en stor helt.
Tiltalen lyder på mytteri.
Specifikt: Steven Maryk, løjtnant af reserven i USA's flåde, -
- tjenestegørende på USS Caine den 31. juli 1944, -
- hvor han uden bemyndigelse afsatte kaptajnløjtant Philip Queeg.
Han udførte fuldt lovligt sit hverv, og USA var i krigstilstand.
Hvad siger De til fremstillingen. Skyldig eller ikke skyldig?
- Ikke skyldig. - Og hvad siger De til tiltalen?
Ikke skyldig.
Anklagemyndigheden vil bevise, -
- at afsættelsen af kaptajnløjtnant Queeg ikke var berettiget -
- og følgelig må betragtes som mytteri.
Vi fremlægger også psykiatriske vurderinger, der fastslår, -
- at kaptajnløjtnant Queeg er rask og ikke burde være afsat.
Jeg har ingen indlæg.
For at få redegjort for forholdene indkaldes løjtnant Willis S. Keith.
Var De vagthavende officer på minestrygeren Caine den 31. juli?
Blev kaptajnen afsat af næstkommanderende under den vagt?
Ved De, hvorfor mr. Maryk handlede, som han gjorde?
Kaptajnen havde tabt selvkontrollen, og skibet var ved at forlise.
- Har De været på et synkende skib? - Nej, sir.
- Hvor længe har De været i flåden? - Lidt over et år.
Ved De, hvor længe kaptajnløjnant Queeg har tjent på havet?
- Nej. - Queeg har tjent i over otte år.
Hvem er mon bedst til at vurdere, om et skib er ved at forlise?
Jeg, når jeg er ved min forstands fulde brug, og Queeg ikke er det.
Hvordan var hans tilstand? Rablede eller gestikulerede han?
Nej, sir.
Gik han amok, efter han var blevet afsat?
Nej, hverken før eller efter. Der er andre typer mentale forstyrrelser.
Tak for Deres kender-vurdering.
Ved De, at Queeg er blevet erklæret fuldt normal af tre psykiatere?
De var ikke til stede under orkanen.
- Syntes De om kaptajnen? - Ja, i begyndelsen.
Men så fandt jeg ham inkompetent og uretfærdig. Han var for hård.
- Også over for Dem? - Ja.
- Så De endte med at hade kaptajnen. - Ja.
Lad os se på morgenen den 31. juli.
Adlød De mr. Maryk, fordi De mente, at kaptajnen var blevet sindssyg, -
- eller fordi De hadede ham?
Mr. Keith, det er foragt for retten at nægte at svare.
Jeg kan kun sige, at mr. Maryk gjorde det rigtige.
Jeg har ikke flere spørgsmål.
Mr. Keith, har De nogensinde hørt udtrykket "løbemave"?
- Gentag venligst. - Løbemave.
Ja, sir. Det var et øgenavn... for kaptajn Queeg.
- Hvad antydede det? - Fejhed.
Protest. Det bør slettes som et unødigt angreb på en officers ære.
Her er tale om en officer med en 14 år lang, pletfri karriere.
Jeg må advare Dem. De har ansvaret for Deres håndtering af denne sag.
Retten lader spørgsmålet hvile.
Havde øgenavnet noget med orkanen at gøre?
- Nej, sir. - Tak.
- Jeg har ikke flere spørgsmål. - Retten har ingen spørgsmål.
De må ikke drøfte Deres vidneudsagn med andre end sagens parter.
De kan gå.
Skibet rullede voldsom. Chefen sagde bagbord, og Maryk sagde styrbord.
- Hvad gjorde De så? - Jeg adlød mr. Maryk.
- Mr. Keith sagde, at han var chef. - Opførte kaptajnen sig som en gal?
- Gjorde mr. Maryk? - Nej.
Virkede chefen bange? Gjorde mr. Maryk? Var nogen bange?
Kun mig. Jeg var fanden... ret bange.
- Kunne De lide kaptajn Queeg? - Ja, men ikke så meget.
- Han opførte sig underligt. - Fordi han rensede ud på Caine?
Fordi han forlangte alle klippet og så strengt på reglementet?
Det var jo blot forsøg på at skabe gode søfolk af besætningen. Tak.
- Hvad betyder de stjerner der? - Tja...
Sølvstjernen er for Koralhavet, Midway, Guadalcanal, Tulagi...
- Det var det hele. - Løjtnant Thomas Keefer.
Hvornår erfarede De, at kaptajn Queeg var afsat?
Mr. Maryk kaldte os op og sagde, at han havde overtaget kommandoen.
Virkede kaptajn Queeg syg?
Under en orkan ser ingen rask ud.
Var De ikke klar over, -
- at kaptajn Queegs advarsler om mytteri var velbegrundede?
- Jo, jeg var. - Hvorfor foretog De Dem så intet?
Jeg var der ikke, da han blev afsat.
Så jeg ved ikke, hvad han gjorde, der fik ham til at fremstå som syg.
Så for sikkerhedens skyld besluttede jeg at følge mr. Maryks ordre, -
- til en højere myndighed godkendte eller afviste det, han gjorde.
I den periode, kaptajn Queeg havde kommandoen, -
- bemærkede De da nogle tegn på sindssyge hos ham?
Det kan jeg ikke svare på, da jeg ikke er psykiater.
Havde De grund til at tro, at Queeg måske var sindssyg?
HAN LYVER
Vidste De før 31. juli, at mr. Maryk mistænkte, at kaptajnen var syg?
Ja. Mr. Maryk viste mig sin logbog over kaptajnens adfærd.
Mente De, at den berettigede, at kaptajn Queeg blev afsat?
- Altså... - Ja eller nej?
Nej, sir.
Mr. Maryk overtalte mr. Keith og mig til at tage med til admiral Halsey.
Men så sagde jeg, at bogen ikke var grund nok til at opsøge admiralen, -
- og at vi ville blive anklaget for mytteri.
Overraskede det Dem, da mr. Maryk afsatte kaptajnen?
Jeg var rystet.
- Var De tilfreds med det? - Mr. Maryk var jo en nær ven.
Jeg forudså, at han i bedste fald ville komme i store vanskeligheder.
- Jeg har ikke flere spørgsmål. - Jeg har ingen spørgsmål.
- Ønsker De at afhøre vidnet senere? - Nej, sir.
- Intet modforhør? - Nej, sir.
- Jamen, han lyver... - Han gør det bare sværere for dig.
Glem det. Jeg vil have én helt, og ikke to mytterister.
Indkald dr. Dixon.
Dr. Dixon.
- Hvordan gik det, Tom? - En barsk tur. Du prøvede jo selv.
Ja, men du er jo ord-ekvilibristen. Du har ordene i din magt.
Ja, jeg havde ordene i min magt.
Kan et rask menneske udføre stødende eller tåbelige handlinger?
Det sker hver dag.
Hvis vi antager, at kaptajnens adfærd tit var barsk og urimelig, -
- ville det så være i modstrid med Deres diagnose?
Nej. Min kolleger og jeg mener ikke, at kaptajnen er en perfekt officer.
- Men vi fandt ingen forstyrrelser. - Så afsættelsen var uberettiget?
Aldeles, psykiatrisk set.
Vidnet er Deres.
Jeg har ingen medicinsk baggrund, så mine spørgsmål kan synes banale.
De har sagt, at katajn Queeg havde problemer, som han håndterede godt.
- Kan De beskrive disse problemer? - Jeg protesterer.
Spørgsmålet er irrelevant.
Udsagn angående kaptajn Queegs tilstand er af største vigtighed.
Protesten er afvist.
De kan svare. Gentag venligst spørgsmålet.
De sagde, at kaptajn Queeg havde problemer, som han håndterede godt.
Kan de beskrive disse problemer?
Hovedproblemet skyldes følelse af mindreværd i barndommen -
- forstærket af visse oplevelser som voksen.
- Hvilke oplevelser som voksen? - Han havde været under hårdt pres.
En lang, udmarvende kamptjeneste. Mere kan jeg vist ikke sige.
- Indrømmer han gerne sine fejl? - Det gør ingen.
- Er han perfektionist? - Ja.
Med en tilbøjelighed til at plage underordnede om petitesser?
- Synes han, at folk er fjendtlige? - Det indgår i billedet.
Opfatter han kritik som uretfærdig forfølgelse?
Det skyldes alt sammen, at han vil gøre alt perfekt.
De fastslår altså, at følgende kendetegner kaptajn Queegs adfærd:
Stivsind, følelse af at blive forfulgt, perfektionisme, -
- og en neurotisk vished om, at han altid har ret.
Er der ikke ét psykiatrisk ord for den sygdom?
- Jeg har ikke talt om en sygdom. - Tak, fordi De retter mig.
Hvad ville De kalde en personlighed med alle disse symptomer?
En paranoid personlighed. Men det gør ikke nogen utjenstdygtig.
- Hvad slags personlighed? - En paranoid personlighed.
Jeg må protestere mod denne fordrejning af ord.
Der er forskel på en mental sygdom og mindre mentale forstyrrelser.
Kan kaptajn Queeg være blevet utjenstdygtig på grund af presset?
- Det er en absurd hypotese. - Jaså.
- Har De gjort tjeneste på havet? - Nej.
Har De nogensinde været til søs? Hvor længe har de været i flåden?
Fem måneder.
Har De tidligere haft med et skibs kaptajn at gøre?
Så er De næppe en autoritet på området, og måske tager De fejl.
- Vidnet er Deres. - Lige et øjeblik.
Indlægget rejser et interessant spørgmål.
Har De som civil haft patienter, der har skullet tage svære beslutninger?
- Fabriksledere, industrifolk... - Ganske mange.
Og piloter, der dagligt skulle tage stilling til liv og død.
Jeg har skrevet en bog om emnet.
Kan De se, når en neurose kan skade evnen til at fatte beslutninger?
- Bestemt. - De undersøgte kaptajnløjtnanten.
- Men De så ikke en sådan neurose. - Helt korrekt.
Tak, doktor. Det var det hele.
- Kvik fyr. - Han giver mig råt for usødet.
Sådan opfattede jeg det. Det var min pligt som flådeofficer.
Kaptajn Queeg var mentalt syg, så jeg måtte overtage kommandoen.
Og skulle jeg gøre det igen, ville jeg gøre det.
Tak, mr. Maryk. Værsgo, sir.
Blot nogle få spørgsmål. Fik De gennemsnitskarakterer i high school?
- De var under gennemsnittet. - Og på college?
- Hvad har De lært om psykiatri? - Intet.
Hvorfra fik De så tanken, at kaptajn Queeg var mentalt syg?
Fra bøger... Jeg husker ikke titlerne.
- Definér skizofreni. - Det kan jeg ikke.
- Hvad er manio-depressivitet? - Det ved jeg ikke.
Hvad er forskellen på "paranoid" og "paranoia"?
Faktisk aner de intet om mentale sygdomme.
- Jeg sagde ikke, jeg vidste noget. - Men nok til at begå mytteri.
- Jeg ville redde skibet. - Lægerne fandt ikke kaptajnen syg.
- De var der jo ikke. - Er det omvendte ikke muligt?
At De under pres blev utilregnelig og ikke forstod kaptajnens ordrer?
Hvem, antager man i flåden, er bedst kvalificeret til at føre et fartøj?
- Kaptajnen. - Og et sidste spørgsmål.
Hvis lægernes diagnose er korrekt, så er De skyldig, ikke sandt?
Det må jeg vel være.
- Ikke flere spørgsmål. - Jeg har ingen spørgsmål.
De må træde ned, mr. Maryk.
Slap af. Det var kun første akt. Vi har stadig finalen til gode.
Goddag, mine herrer.
Jeg fik kommandoen over et utrolig sjusket og ringe vedligeholdt skib.
Løjtnant Maryk var i opposition fra begyndelsen.
Han mente måske, det var skørt at prøve.
Var Deres skib ved at forlise, da næstkommanderende afløste Dem?
En orkan er jo særdeles farlig, men skibet lå godt.
Løjtnant Maryk blev panikslagen.
Han bildte sig ind, at kun han kunne redde skibet.
Løjtnatn Keith, en aldeles illoyal officer, rottede sig sammen med ham.
Trist nok for dem. Jeg bærer ikke nag, jeg har bare ondt af dem.
- Jeg har ikke flere spørgsmål. - Lige et advarende ord til Dem.
Retten ved, at De vil så tvivl om kaptajn Queegs kompetence.
Men juridisk etik og militær respekt skal ikke desto mindre opretholdes.
Mr. Queeg, i den periode, Caine var målslæbe-fartøj, -
- sejlede De da over slæbelinen og sprængte den?
Protest. De må bære over med mig, men forsvaret nedværdiger denne ret.
Anklageren forventer sagen afgjort på baggrund af psykiaternes rapport.
Men det er op til Dem som officerer at vurdere kaptajnens handlinger.
Og de handlinger er jeg derfor nødt til at belyse.
- Protesten er afvist. - Sejlede De over slæbelinen?
Jeg er glad for at kunne tilbagevise netop det ondsindede rygte.
Mens vi slæbte målet, så jeg antiluftskytsskud tæt til bagbord.
- Så jeg drejede for at undgå dem. - Og fortsatte i en cirkel?
Min upålidelige rorgænger advarede mig ikke om det.
Men jeg så det i tide, og ændrede kurs. Vi sejlede ikke over linen.
- Og kun disse skud optog Dem? - Så vidt jeg husker.
Var De ikke optaget af at skælde en matros ud for sjusket påklædning, -
- mens skibet drejede 360 grader?
Jo, men det varede kun to sekunder.
Den morgen, Caine eskorterede landgangsbåde, -
- gav De da ordre til, at der skulle kastes en farvemarkør?
- Det husker jeg ikke. - Kastede De en markør?
Det kan jeg ikke huske.
Sejlede De ikke flere hundrede meter foran bådene, kastede en markør, -
- vendte hurtigt om og overlod til fartøjerne selv at nå stranden?
- Spørgsmålet er krænkende. - Det er en dybt alvorlig anklage.
Sir, må jeg gøre en ting helt klar?
Det er ikke forsvarets påstand, at kaptajn Queeg er en kujon.
Forsvaret mener ikke, at nogen kaptajn i flåden kan være en kujon.
Skulle han handle tvivlsomt i kamp, må forklaringen ligge andetsteds.
- Fortsæt. - Var alle Deres officerer illoyale?
Det sagde jeg ikke. Kun nogle af dem.
- Mr. Keith og mr. Maryk? - Ja.
De skrev denne rapport om mr. Maryk en måned før, han afsatte Dem.
- Kan De genkende den? - Ja.
Vil De oplæse Deres kommentarer om mr. Maryk?
Retten kan ikke høre Dem.
"Officeren har udviklet sig siden sidste rapport."
"Han er gennemført loyal, modig og dygtig."
"Jeg anbefaler, at han overføres til den regulære flåde."
Endevendte De skibet for at finde en ikke-eksisterende nøgle?
Jeg ved ikke, hvilke løgne, der er fremsat. Men den nøgle eksisterer!
Vidnet er forståeligt nok oprevet. Jeg anmoder om en pause...
Jeg vil ikke have nogen pause.
- Foranledigede De en eftersøgning? - Ja.
Men de illoylae officerer svigtede, og nøglen blev ikke fundet.
Skyldtes alt dette postyr ikke en portion jordbær?
Tyveri af mad er en dybt alvorlig forbrydelse om bord på et skib.
Hørte De ikke, at messedrengene var synderne, og at nøglen var fantasi?
Nøglen var ikke fantasi! Og jeg kender intet til nogen messedrenge.
Erindrer De intet om en samtale med løjtnant Harding?
Fortalte han ikke, at messedrengene havde spist bærrene?
Jeg husker kun, at han var glad for forflyttelsen. Hans hustru var syg.
Ved De, hvor løjtnant Harding befinder sig nu?
Han er i San Diego og kan flyves herop på tre timer om nødvendigt.
- Bør vi lade ham vidne? - Nej. Jeg...
Det kan jeg ikke se noget behov for.
Nu, jeg tænker over det, sagde han måske noget om nogle messedrenge.
Jeg afhørte så mange, og Harding var ikke den mest pålidelige officer.
Forsvaret ser ingen anden udvej end at indkalde løjtnant Harding.
Det er der ingen grund til. Han vil blot lyve.
Alle officererne var illoyale. De bekæmpede mig med alle midler.
Hvis folk gik med skjorten hængende udenfor, fik de lov.
Og nu den slæbeline... Defekt grej. Simpelthen.
Men de hidsede folkene op og spredte rygter om sejlads i cirkler.
Og så "løbemave"! Jeg skulle bøde for mr. Maryks ringe sømandskab.
Løjtnant Maryk var den perfekte officer, ikke kaptajn Queeg.
Men jordbærrene... Dér fik jeg dem. De Io ad mig.
Men jeg beviste med simpel logik, at der var en kopinøgle til kølerummet.
Jeg kunne have fundet den, men de prøvede at beskytte en kollega...
Jeg kan selvfølgelig kun fortælle om disse ting ud fra hukommelsen...
Hvis jeg har udeladt noget, må De spørge specifikt, -
- så skal jeg gerne besvare spørgsmålene et efter et.
- Jeg har ikke yderligere spørgsmål. - Retten er hævet.
Nej, skat, her er ingen piger. Kun Caines officerer.
Hvabehar? Steve, få dem til at tie stille.
- Klap så i. - Hej, Tom.
Hej, venner.
- Davs, Steve. - Dav, Tom.
- Jeg troede ikke, du turde komme. - Jeg turde ikke lade være.
Steve...
Tak, fordi du ikke fortalte de andre, hvad der foregik.
- Jeg er meget glad for resultatet. - Nu er det hele forbi.
Du kan tage et fly i aften. Vi har fin tid til at blive gift.
Vi fortæller min mor det bagefter. Kom nu, May.
Jeg elsker dig! Farvel, min skat.
Steve, Tom, det var May. Vi skal...
Ser man det. Caines officerer i munter fest.
- Er du ikke en kende beruset? - Jeg har dårlig samvittighed.
Jeg mente, den forkerte mand stod anklaget og torpederede Queeg.
Jeg var nødt til at torpedere ham. Og det giver mig kvalme.
Tag det roligt.
Da jeg læste jura, og mr. Keefer skrev sine historier, -
- og Willie fræsede boldbaner op på kære gamle Princeton, -
- hvem stod så vagt for det her fede, dumme, glade land?
Ikke os. Næ, næ, for vi vidste, man ikke tjente penge i forsvaret.
Hvem gjorde det beskidte arbejde? Queeg. Og en masse andre mænd.
Barske fyre, der ikke brød sammen som Queeg.
Men kaptajn Queeg satte dog skibet og folks liv på spil.
Han satte ikke nogen liv på spil. Det gjorde I! En fin flok officerer.
- Du sagde selv, at han knækkede. - Se, dét er en nydelig pointe.
Jeg udelod nemlig en detalje. Den havde alligevel ikke gavnet os.
På et tidspunkt kom Queeg jo til jer for at få hjælp, men I afviste ham.
Det gjorde vi.
Han var ikke jeres loyalitet værd.
Så I vendte jer imod ham og lavede smædeviser om ham.
Hvis I havde været loyale, mon så alt det var hændt under orkanen?
Steve, du er ærlig: Havde det været nødvendigt at overtage kommandoen?
Det havde formentlig ikke været nødvendigt.
- I så fald var vi skyldige. - Du er ved at lære det.
Man samarbejder ikke med sin kaptajn for hans frisures skyld, -
- men fordi han er kaptajnen. Ellers dur man ikke.
Sagen er afsluttet. Der er fred og ingen fare.
Det var pærelet.
Og nu kommer vi til den, der burde have været anklaget.
Den Shakespeare, hvis udsagn nær havde gjort det af med os.
- Fortæl dem det, Keefer. - Det gør du bedre.
I burde læse hans vidneudsagn. Han havde aldrig hørt om kaptajn Queeg.
- Lad det nu ligge. - Queeg var syg.
Men du er sund og rask, du har bare ikke en tiendedel af hans mod.
- Jeg gør mig ingen illusioner. - Jeg vil skåle for Dem, mr. Keefer.
De har altid afskyet flåden. Og så fandt De på det her.
Og De havde held til at holde en pæn, fin facade selv i retten.
Steve Maryk vil altid blive husket som mytteristen.
Men De udgiver en bog, tjener godt, gifter Dem med en filmstjerne -
- og lever med Deres samvittighed. Hvis De har en.
Skål for den sande forfatter til "Mytteriet på Caine". Skål.
Jeg venter. Jeg er langt mere fuld end De, så kampen bliver retfærdig.
- Farvel, min ven. - Farvel, Willie.
Alle ret!
- Keith. - Javel, sir.
- Tag hende ud. - Javel, sir.
Bjærg trosserne!
Klar til at kaste los!
Dedikationen af denne film er enkel:
TILEGNET USA's FLÅDE
Tekstning: IFT AIS